DRAGĂ MICHELE
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Draga Michele, azi merg în oraș
și dacă am timp, o să-ți fac o vizită.
Dacă nu te găsesc, îți las biletul ăsta.
Am cumpărat iepuri și ar trebui să mi-i aducă mâine.
Mi-ar place să vii să-mi faci niște cuști
pentru că nu știu unde să îi țin
și nu pot să stea în debaraua de lemn.
Dacă vii, adu-ți și rufele de spălat.
Mătușa ta Matilde s-a instalat definitiv aici.
Dar în sfârșit avem o menajeră.
Se numește Cloti și nu e simpatică, și nu are chef să facă nimic.
Unde e Cloti ? Încă n-a coborât.
Și micul dejun ? M-am ocupat eu de asta, nu vă faceți griji.
Îl luăm cu noi, nu mai avem timp să mâncăm aici
Pa, mama ! Măcar beți-vă cafeaua cu lapte !
Ești gata ? Nu te aștept ! Vin !
Dar Cloti încă nu s-a trezit ?
Aia n-a venit să servească, ci să fie servită !
Ce faci, ieși ? Merg în sat.
Te însoțesc dacă vrei, ies și eu.
Nu, prefer să merg pe jos cu vremea asta frumoasă.
E un aer rece, sănătos !
Dar eu merg la Roma ca să telefonez. Trebuie să merg dimineața devreme.
Ca, dacă nu merg personal, am auzit că n-o să avem niciodată telefon.
Vezi ca fără cunoștințe n-o să reușești să obții nimic.
Te întorc la amiază ? Nu, mă întorc deseară.
Azi e prima joi din lună, știi asta. Da.
Cu cât mă gândesc mai mult, cu atât îmi păreți mai nebuni, tu și frate-tău
Dar dacă lipsești o zi, ce se întâmplă ?
Nimic, dar am mers mereu.
Și el ? Și el !
Dar dacă e o agitație pentru amândoi, de ce vă mai întâlniți ?
Acum e din obișnuință.
Știi, fratele tău e foarte metodic în dezordinea lui.
Când ne-am separat am decis ca o dată pe lună să ne întâlnim
și să stăm la măsuța aceea de la cinci la șapte.
Și așa facem.
Dar ce face Cloti asta ? La ce oră ar trebui să se trezească dimineața ?
Mă duc acum să văd.
Pune la fiert cepele alea, când mă întorc facem o supă.
Care, astea ? Toate sunt stricate.
Așteaptă.
Să mergem acolo.
Doamnă, valetul soțului dvs a telefonat înainte, ca să spună
că azi nu poate veni pentru că se simte rău.
Spune că vă roagă să îl scuzați sau să mergeți la el.
Bună ziua, doamnă. Bună ziua.
Scuzați-mă, doamna aceea cine e ? Soția.
Încă nu m-am hotărât dacă îmi place gresia cu flori sau cealaltă.
Și nu sunt sigur nici dacă e bine cum sunt dispuse băile.
Sunt cam distrat.
Pentru că peste câteva zile trebuie să mă operez.
Intră !
Am venit acum. Încă nu i-am vorbit
Nu face altceva decât să dea telefoane, unul după celălalt
Mi-a transmis să vin.Și mie.
Și Michele ? Cred că i-a transmis și lui să vină
Știu că tu ești arhitectul dar eu decid...
Eu trebuie să locuiesc în casa aceea.
Tot anul, de fapt întreaga viață.
Bine, bine.
Ce se întâmplă ? Trebuie să te operezi ?
Da, ca să scap de durerea aceea la stomac.
Am pus să se restaureze turnul acela de la mare.
Mai ales pentru Michele.
Tu nu te ocupi decât de Michele și la fiicele tale nu te gândești.
În plus, lui Michele nu-i place marea.
Am avut o inspirație genială să cumpăr turnul acela de la mare.
De altfel am deseori inspirații geniale.
În schimb nu-mi place deloc că te-ai mutat la țară.
Aveam motivele mele să o fac. Da, știu, Filippo s-a căsătorit.
S-a căsătorit și deja și-a lăsat gravidă soția
Ce om de nimic ! Nu mi-a plăcut niciodată !
Cu umerii ăia căzuți
cu cârlionții ăia, cu profilul ăla acvilin..
E adevărat că ai luat-o în casă pe sora mea ?
Era foarte deprimată, nu avea nici un ban, a făcut o investiție proastă
Am rugat-o să dea niște lecții fetelor mele gemene.
Nu o aduce aici nici pe Matilde nici pe gemene.
Și nu vreau ca gemenele să vină nici la turnul de la mare.
Cu radiourile lor nu mă lasă să dorm după-masa.
N-o vreau nici pe Viola.
Oricum ea poate să meargă la țara unde sunt țânțarii ăia
Cum să suporți o fiică ce nu are nici o fărâmă de ironie ?
Tu, Angelica ești mai bună.În compensație ai un soț care e plictisitor
Mult mai plictisitor decât cel al Violei.
Vorbește rău până și de Cezanne ! Ce nemernic !
Vreau să vorbesc eu cu doctorul tău.
Ar fi mai bine să te internezi imediat în clinică.
În clinica eu decid când o să merg !
Vroiam să-l sun pe Michele, să-i spui să vină aici.
Pe Michele poți să-l suni.
Să-l sunăm pe prietenul lui Michele. Cum îl cheamă ?
Cel care o librărie deasupra pivniței
El știe cu siguranță unde e Michele. Oricum poate să-i lase un bilet sub ușă.
Știu, Osvaldo.
Da, Osvaldo. Nu reușesc niciodată să-mi amintesc numele lui.
Vrei să-mi transferi linia în studio ?
Îmi amintesc că o cantai mereu când pictai.
Ascultă, tata. Jos la poarta e fata aceea.
O știi, prietena ta pe care mi-ai prezentat-o cândva ?
Am mers împreună să-i cumpărăm o jachetă.
Vroia să știe dacă poate urca.
Oricum pe mama n-o interesează. Nu, n-o aduce aici, nu vreau s-o văd.
Merge prea mult cu taxiul.
Alo ? Osvaldo ? Sunt mama lui Michele.
Nu ați ști să-mi spuneți..
Trebuie să știți că Michele nu e în Roma.
Sunt sigur de ce spun pentru că eu însumi l-am condus la aeroport.
Cum se poate ? E imposibil ! Ba da doamnă, vă spun că așa e !
De fapt n-aș avea voie să vă spun...
dar datorită împrejurărilor..
Draga Michele, Osvaldo mi-a spus că ai plecat la Londra.
Am rămas uimită și cutremurata
Puteai să mă suni ca altădată de la un telefon public din oraș ca să mă anunți.
Osvaldo spune că crezi că vei rămâne acolo întreaga iarnă,
dar tatăl tău e foarte bolnav
Mai vreau să-ți spun un lucru:
Am primit o scrisoare de la o persoană care spune că se numește Mara Castorelli.
Care spune că tea cunoscut la o petrecere în locuința ta
Scrie de la o pensiune unde nu poate rămâne pentru ca o costa prea mult
Spune că a născut un copil
și că vrea să vină la mine ca să mi-l arate
Eu încă nu i-am răspuns
Aș vrea să știu de la tine cine e aceasta Martorelli.
Te-am așteptat aici de o oră, ca o tâmpită !
Dar ai venit fără mașină ? A trebuit să parchez de cealaltă parte
pentru că aici nu e loc. O vezi pe creata aia care stă sub poarta ?
E vecina mea de cameră. A fost foarte amabilă cu mine, îi datorez mult
Chiar și bani. Salut-o cu un zâmbet.
Fratele meu a venit după mine
Bună ziua. Merg acasă.
Așa.
Unul.
Așa..
Și trei.
Îți înapoiez termosul și restul mâine. Bine.
Așa
Deci eu sunt fratele tău ? E foarte amabilă.
Persoanelor amabile le place să cunoască rudele altora.
Îi datorezi mulți bani ? Foarte puțini. Vrei să îi dai tu ?
I-am spus că mâine îi voi da înapoi banii, dar nu e adevărat.
N-o să mă mai vadă niciodată aici.
Cândva o să-i trimit un mandat telegrafic.
Când ? Când o să-mi găsesc de lucru.
Și termosul ? Termosul tare cred că n-o să îl mai duc înapoi.
Oricum mai are unul.
Deci..
Hei, dar nici nu te uiți la el ! Cum ți se pare ?
Cui îi seamănă ? Nou născuții sunt toți la fel.
Nu e adevărat.De exemplu copilul cretei e cu totul altfel
Al meu, când s-a născut îi semăna lui Michele
Acum nu-i mai seamănă. Când o să-l vezi ?
Pe cine ? Pe Michele !
Am fost să-l caut în apartamentul lui.
Erau ultimele zile de sarcină.
Când s-a născut copilul, l-am sunat să îl anunț
Mi-a spus că urma să vină dar n-a mai venit.
I-am scris și mamei lui O cunosc ! Am văzut-o odată
Să mergem Elisabeta ne așteaptă în mașină.
Elisabeta. Dar cine e ? Fiica mea.
Ține animalul ăla să nu-mi lingă copilul !
Ai înțeles, Elisabeta ?
Cât are copilul, mai exact ? Cum, nu-ți amintești ? O lună și jumătate.
Arata mai mare pentru că e gras. Am ieșit din spital acum trei săptămâni.
Șefa asistentelor mi-a dat adresa acelei pensiuni, dar nu puteam sta acolo !
Era murdar !
Mi-era scârbă să pun picioarele pe covorașul ăla verde de cauciuc.
Știi cum sunt covorașele alea ? Da, da, știu.
Spuneau că sun prea des soneria.
Eu sunam pentru că aveam nevoie de multe lucruri...
Îl alăptez mixt. Jos !
E complicat ! Mereu uitam furculița !
Furculița cu care amestecam laptele praf !
Apoi, pentru ca să-l cântăresc trebuia să folosesc cantarul cretei.
Dar cu multă amabilitate mi-a spus
să nu merg în camera ei la ora 2 noaptea.
A propos, mama ta are un cântar din cele cu care se cântăresc bebelușii ? Nu cred.
Chiar că am nevoie de un cântar. Poți să-l închiriezi în farmacie.
Ce să închiriez dacă sunt lefteră ?
Tu fii atentă la copil
La revedere.La revedere.
Salut, tata !
Dar aia e nevastă-ta ? Întreab-o de cântar.
Nu acum. O întreb mai târziu.
Fiica ta e chiar drăguță. N-a scos un cuvânt !
E timidă. Timida și prost crescută !
Nici măcar nu s-a uitat la copil !
Ai luat apartamentul ăsta fără să-l vezi ?
Nu l-am luat. Mi l-a împrumutat.
O prietenă.
Înainte locuiam cu niște prieteni la Cassia
dar apoi ne-am certat pentru că le-am defectat aparatul de filmat
Și atunci am plecat.
De altfel o să le telefonez. Cui ? Celor din Cassia.
Nevastă-sa mi-a spus că dacă vorbesc engleza o să-mi găsească un servici.
Știi engleză ? Nu.
Ascultă. Între timp du-te dincolo și pune apă la fiert.
Dincolo sunt de toate, sau cel puțin așa mi-au spus.
O ceașcă, un bol, o furculiță și o lingură.
Nu văd furculițe. Cristoase !
Am ghinion la furculițe !
O să-l dizolv cu lingura ! Nici linguri nu sunt, doar cuțite.
Bine. O să-l dizolv cu cuțitul,
Vrei să merg în farmacie să îți închiriez un cântar ?
O să mergi mai târziu. Acum nu te mișca.
Îmi place să fiu cu cineva când amestec laptele praf.
Mereu mi-e teamă că greșesc și că se formează cocoloașe
Ai ghinion și la scaune.
Nu pot să rămân mereu aici. Trebuie să mă întâlnesc cu nevastă-mea
Sunteți separați.De ce trebuie șo faci ? Ca să stau puțin cu fetița.
De ce v-ați separat ?
Pentru că eram prea diferiți pentru a trăi împreună.
Cum diferiți ? Diferiți !
Ea bogată, eu sărac Ea activa, eu leneș.
Ea mereu are multe proiecte, case de aranjat
mătuși de îngrijit, câini de împerecheat
garaje de transformat în galerii de artă.
Creată mia spus că poate aș putea merge cu ei la Trapani.
Soțul ei e la Trapani și pune pe picioare un restaurant.
Dacă le merge bine mă angajează.
Au nevoie de cineva care să le țină contabilitatea.
Știi să faci asta ?
Aproape toții știu s-o facă.
Du-te vezi dacă fierbe apa aia. Fierbe de ceva timp.
Atunci stinge focul !
Știi, aș putea chiar să-i fac proces lui Michele
pentru că sunt minoră.
Dacă i-aș face proces, ar trebui să se căsătorească cu mine.
Ce minoră ! Nu mă fă să râd !
Întotdeauna am părut mai în vârstă ! La 12 ani aveam deja...
Care minoră ! Ai 25 de ani !
Ți-am văzut cartea de identitate
Cum mi-ai văzut cartea de identitate ? Tu mi-ai dato !
Vroiai să-mi arăți ce urâtă era fotografia.
Da, e adevărat. Acum îmi amintesc. Deseori mint.
Mi se pare că spui minciuni inutile. Nu sunt mereu inutile.
Din când în când mă satur să inspir mila.
Sau poate singurul mod de a te simți bine e să inventezi minciuni !
Tu mi-ai spus mereu că nu știi dacă copilul ăsta e a lui Michele.
De fapt nu știu. Sigur. Cred că e al lui.
În perioada aceea mă culcam cu o grămadă de bărbați.
Cine știe ce aveam...
Când mi-am dat seama că eram gravidă, mă gândeam că vreau copilul ăsta
N-am fost mai sigură de nimic ca și de asta.
I-am scris surorii mele din Genova și ea mi-a dat banii să fac avort.
I-am scris că îmi țineam banii dar că n-aveam chef să fac avort.
Mi-a răspuns că eram nebună.
Iar soțul ei mi-a scris că urmau să se mute în Germania
și mi-a zis că să mă duc naibii !
E expert agronom. Nu l-am văzut niciodată.
Înțeleg.
Ce ciudat !
Cu tine n-am făcut dragoste niciodată !
Nici nu mi-a trecut prin cap vreodată. Dar nici ție !
Dar ce, ți-s indiferenta ? Să spun adevărul, da.
Du-te-n pulă !
Crezi că e plăcut să auzi asta ?
Copilul doarme. Nu mai mănâncă.
E de groaza copilul ăsta !
Nu-i de loc groaznic ! Nu face altceva decât să doarmă !
Și când doarme e groaznic !
Știu că m-am băgat într-un mare necaz !
Să nu-ți închipui că nu știu asta !
Acum începi să plângi ?
Du-te și amesteca laptele. Eu n-am amestecat lapte niciodată în viața
Atunci citește instrucțiunile de pe cutie Ajută-mă, Cristoase !!
Mama, mama ! Nu striga ca tatăl tău doarme !
A sunat cineva ! Am răspuns eu.
Cine e ?
Mă cheamă Ray
Scuzați, ce doriți ? Michele.
Am venit din Londra.
Fratele tău, Michele. Eram cu el.
Când l-ați văzut ?
Scuzați-mă, mie frig, mi-e foame și sunt obosit
Îmi dați ceva de mâncare ?
Spune că i-e frig și foame.
Îi încălzești asta ? O clipă
Unde spui că l-ai întâlnit pe fratele meu ?
Dra Angelica, am plecat în grabă
pentru că mi-au telefonat noaptea la 3 să-mi spună că Anselmo a fost arestat
Te-am sunat de la aeroport dar nu te-am Găsit
Îți trimit scrisoarea asta printr-un băiat care ți-o va da personal
Îl cheamă Ray
L-am cunoscut aici. E din Ostend. E o persoană de încredere.
Dacă ai un pat liber găzduiește-l
Va sta în Roma câteva zile.
Dar nu auziți telefonul ?
Eu nu răspund ! Nu sunt acasă pentru nimeni !
Dacă e de la ziar spuneți-le că nu m-am întors, să caute pe altcineva
Am lucrat 18 ore, nu mai pot !
Trebuie să dorm, vreți să înțelegeți sau nu ? Da.
E un prieten de-a lui Michele care vine din Londra.
Bine, îmi spui mai târziu, acum du-te să răspunzi la telefon.
Poftă bună !
O să-l găzduim aici câteva zile. A, și asta !
Ce s-a întâmplat ?
Tata a murit.
Du-te să dormi..
- Nu.. Ce trebuie să facem acum ? - Nimic, avem destul timp..
Fă-mi plăcerea să te duci la culcare.
Trebuie să stea la Roma câteva zile.
Cere-i cheile lui Osvaldo cu o scuză oarecare, spune-i că vrei să cauți o carte.
Sau spune-i ce vrei. Uitasem să-ți spun să iei cu tine o valiză sau un sac.
În sobă mea este o mitralieră demontată, învelită în prosoape.
Plecând, am uitat complet de ea.
Poate-ți va părea ciudat, dar așa e !
Ia mitralieră și scapă de ea cumva.
Sarcina asta nu i-o dau lui Osvaldo, ci ție.
Mai mult, aș prefera ca Osvaldo să nu afle nimic.
- Ce-ai aruncat ? - Portocale stricate.
Aș vrea și un fular negru.
- Las cheile de la subsol... - Bine, mulțumesc.
- Ați găsit ce căutați ? - Da, mulțumesc.
Mai bine țineți dumneavoastră cheile.
Dacă se întoarce Michele, poate vine direct aici.
- O să vină cu siguranță. - Păcat că nu a venit imediat.
Era singura persoană din lume de care s-ar fi bucurat tata. Bietul Tată !
Într-una din scrisorile lui Michele, mi-a scris să mă ocup de o fată.
- O cunoașteți ? - M-am ocupat eu de ea.
Stătea într-o casă ciudată din Str. Preffeti.
Dra Peroni, a cărei mamă este foarte bătrână, avea nevoie de o fată,
care s-o ajute, și-i oferă în schimb casă și masă.
Are o casă frumoasă, o să-i fie foarte bine acolo.
Mă bucur. Cred că merită să fie ajutată.
Doamnă ? Domnișoara !
Ce este ? Domnișoara !
Ce faci, mamă ? Nimic, îmi caut papucii.
Ce părere aveți ? Nu e ora dar plânge tare.
Bine că sunteți treze.
Dacă ne aude vorbind, adoarme iarăsi.
Ce ziceți, să-i dau laptele, chiar dacă nu e timpul ?
De unde să știu eu ? Dormeam.
- Cât e ceasul ? - 12:30.
La ce oră i-ați dat laptele, ieri noapte ?
Nu-mi mai amintesc.
- La ce oră i l-ai dat, mamă ? - La ora unu.
Ar fi mai bine să mai așteptăm o jumătate de oră,
dar, problema e că dacă ne aude vorbind, adoarme iar
și-apoi cine știe până când ne ține treze,.
Mă duc să-i pregătesc laptele.
- E ud ! - Desigur, e timpul să-l schimb.
De data asta, schimbați-l dv, dar să fiți foarte atentă !
Unde te duci, mamă ? Gata, acum, vorbesc eu cu ea. Vezi că e frig !
Știți că brânza nu se ține în frigider ? Doar dacă n-o țineți în staniol.
Mereu m-apucă foamea noaptea. O fi din cauză că ați făcut peste uscat ????
De ce mâncați mereu peste uscat și sărat ? Ca să faceți economie ?
După două zile de pește sărat, am pierdut tot laptele.
Mergeți dincolo. Dacă Ciccino vă aude vorbind, se potolește.
- Fata mea... - Între timp eu fierb apa.
Da, spuneți-i fiicei dumneavoastră că poate să înceapă să-l schimbe.
Fiica mea nu se pricepe la copii,
lucrează toată ziua, și noaptea are nevoie de odihnă.
Dumneata ești aici să ne ajuți, nu știu dacă vorbesc suficient de clar...
Înseamnă c-o cunosc pe fiica dv, mai bine decât dumneavoastră.
E topită după copii.
Miroase a ars. Ce s-a întâmplat ?
Jacheta mea ! Îmi călcam jacheta ! Dumnezeule ! Sunt distrusă !
Sunt distrusă !
- Vă amintiți de soția mea ? - Sigur, mulțumesc că ați venit.
Ada, aceeași soție, chiar dacă ne-am despărțit.
Niciodată nu suntem mai uniți, ca atunci când suntem despărțiți.
Mamă, Angelica vine cu tine, eu merg cu Elio.
Ascultă, Angelica. Trebuie să-ți spun ceva.
Angelica, mă duc la ziar, ne vedem acasă.
O să discutăm în liniște mai târziu, dar nu mi se pare corect testamentul lui tata,
mai ales în privința casei de la mare. Nu înțeleg de ce i-a lăsat-o lui Michele.
Așa a decis el.
Poate de când a auzit că e o ruină care abia sta în picioare.
Ca să se poată locui în ea ar trebui să fie cheltuiți mulți bani.
Nu trebuie să vindem decât puțin pământ de la Spoleto...
Dacă vă pot fi de folos cu ceva... Știți că pentru mine, Michele...
Știu, mulțumesc, mi-a scris Michele că i-ați telefonat.
Voia să vină cel puțin pentru înmormântare, dar...
Nu știu ce l-a împiedicat, nu-nțeleg ce poate împiedica pe cineva să se întoarcă
când se întâmplă o astfel de nenorocire, chiar că nu înțeleg.
Mă întreb dacă va veni măcar când voi muri eu.
Haide, mamă, să mergem, că e foarte frig.
Michele mi-a spus de o fată.
Se numește Mara Pastorelli sau cam așa ceva.
I ați găsit o locuință ?
- Da, dar n-a funcționat. - De ce ?
De ce ? Pentru ca, cu copilul...
Mi se pare culmea că Michele n-a venit !
Se temea să nu fie arestat. Din grupul său au fost arestați doi sau trei..
Oricum mi se pare culmea. Și ție și se pare culmea.
Pentru că nu-ți pasă dacă te arestează, dacă vrei
să-ți conduci cadavrul propriului tată la cimitir.
- Cadavrul ? - Da, cadavrul. Ce ți se pare ciudat ?
Nimic. Mi se pare o expresie neobișnuită pentru tine.
Mie mi se pare foarte comună. Dar spune-mi, de ce ai adus-o pe fata aia la Peroni ?
Mi-era milă de ea cu copilul ăla. Iar familia Peroni aveau nevoie de un ajutor în casă.
Părerea mea e că fata aia e complet cretină.
- Nu complet. - Ba da.
- Nu e cretină, e doar proastă și leneșă - Nu pricep diferența.
- Copilul seamănă cu Michele ? - Are părul negru. Michele e roșcat.
Nu contează părul. Michele trebuia să-l recunoască legal.
Așa ar fi trebuit să facă, dacă era onest, dar nu este.
Ai văzut cum s-a comportat cu tatăl lui.
Niciodată nu mi s-a părut simpatic Michele ăsta al tău.
Era amabil, dar nu mi s-a părut prea amuzant.
De ce vorbești de Michele ca și cum și el ar fi murit ?
Am impresia că n-o să-l mai vedem niciodată.
N-o să se mai întoarcă.
O să ajungă în America, sau cine știe unde,
Lumea e plină de tineri care umblă de colo-colo fără nici un rost.
Poți să-ți dai seama cum o să îmbătrânească.
Se pare că așa trebuie să rămână mereu.
Fără casă, fără familie, fără program de lucru, fără nimic,
Doar cu cele câteva zdrențe ale lor și atât..
N-au fost niciodată tineri, atunci cum o să îmbătrânească ?
Și fata aia cu copilul... Cum o să îmbătrânească ?
O să facă hernie, se poate sufoca...
L-ați auzit și voi ?
De două ore plânge. Nu e nimeni acasă.
Mai mult de două ore, dar fata aia, mama lui...
S-a întors, dar a plecat să cheme lăcătușul, să forțeze ușa.
A plecat fără chei sau le-a pierdut, nu știu...
Am sunat-o pe dra Peroni la birou. Vine repede cu un taxi.
Ce bine !
Sosesc, Ciccino.
Dați-mi voie !
Vine mama, Ciccino.
Fii cuminte, Ciccino.
Acum ajungem la tine, Ciccino.
E poliția sau pompierii ?
Ajunge să spargeți geamul de la intrare, de acolo puteți intra să-mi deschideți.
Putem încerca să forțăm ușa.
Durează prea mult, fiindcă e și zăvorul de siguranță.
Vă dau eu voie. Eu sunt mama.
Bine, ia scara. Haideți, mai repede
Ciccino, fii cuminte, sosim acum !
Oare de ce soluțiile cele mai simple nu ne vin în cap mai repede !
Ați văzut, domnișoara ?
Ce-ai făcut, Ciccino ?
Ce, s-a spart o țeavă ?
- De unde-i apa asta ? - Robinetul de la dus era deschis.
Imposibil. Înainte să plec, am vrut să fac un duș și nu era apă.
Înseamnă că rezervorul era gol, apoi, s-a umplut.
Dvs ați lăsat robinetul deschis.
Domnișoară, de ce ați venit așa devreme ? E grevă ?
M-a sunat portăreasa. Mi-a spus c-ai uitat cheile.
Nu era nevoie să vă deranjeze. Au venit deja pompierii.
Eu aș fi vrut să te țin aici, fiindcă e o faptă bună,
dar n-ai pic de bun simț, nu ne ești de absolut nici un ajutor...
Mi-e milă de dumneata.
Nu înțeleg de ce ai făcut copilul ăsta, dacă îți crează atâtea probleme să-l crești.
Nu mi-e greu de loc.
Dacă ar fi după mine, am putea să continuăm așa.
Dar mama e foarte bătrână, se sperie...
E mai bine să pleci de aici..
Simt un miros urât.
Apartamentul a fost nelocuit de ceva timp.
E suficient să se aerisească.
Mereu a mirosit a wc
Am cheltuit o grămadă pe leșie și acid clorhidric.
Dar n-ajută la nimic. Unele case puț, și asta pute.
Te anunț că plouă din acoperiș. De acolo !
Am chemat un zidar, dar a zis că trebuie refăcut întreg tavanul camerei.
Ce faci aici ?
Nu se mai putea sta la blestemata aia de Peroni !
Nu sunt rele, dimpotrivă, sunt destul de drăguțe,
Dar mi-am pierdut laptele din cauza peștelui lor sărat.
Nu poți sta aici !
Prietenul meu a adus marfă din Japonia ca să deschidem un magazin.
Nu mi se pare o idee prea bună, ținând cont câte scări sunt de urcat.
Și duhoarea asta !
Ce drăguț !
Dragă, eu ți-am spus că poți rămâne doar câteva zile.
Doamnele locuiesc în casa asta ?
Eu singură, și nu sunt doamnă.
Acum trebuie să vorbesc cu prietena asta a mea,
iar apoi trebuie să prepar laptele praf pentru copil.
Ține-l puțin !
Dacă tot aveți asta, vă rog, ajutați-mă să aprind focul la cuptor.
Vă avertizez că și ăla miroase groaznic
- Din păcate, cel electric s-a defectat. - Ce i-ai făcut ? Funcționa foarte bine.
Nu i-am făcut nimic. S-a ars toată serpentina.
Pentru că ai ars-o tu !
Scapă gaz ! Nu vă speriați ! Aprindeți alt chibrit.
Mulțumesc.
Aveți răbdare. Suntem prea mulți aici..
Veniți mai târziu. Veți vedea c-o să găsim o soluție.
- Peste cât timp pot să vin ? - Mai târziu.
Dacă doamna vrea să rămână să doarmă în casa asta, eu n-am nimic împotrivă.
Supravegheați marfa dimineața, și mai târziu puteți deschide magazinul
Vorbim mai târziu,
Oricum, nu cred că mă interesează propunerea dumneavoastră.
Fiindcă doamna de aici e sora unui prieten de-al meu,
care locuiește momentan la Londra.
Acest prieten al meu are o locuință pe care cred că aș putea s-o folosesc.
Nu-i așa, Angelica ?
Cum îți permiți, idiotule ? Îți arăt eu ție !
Ești un revizionist prost !
Te omor ! Încetează ! Ești nebun ?
Uite ! Du-te să te speli imediat cu apă rece !
Ce i-ai făcut ? Ar fi bine să-l duc la farmacie.
Du-l unde vrei, dar nu-l mai aduce aici, ai înțeles ?
Altfel, îi jur că nu știu ce-i fac !
Nu vreau să-l mai văd în casa mea.
Dragă Michele, am văzut-o pe fata din strada Preffeti, Mara.
Osvaldo i-a găsit o slujbă la un editor, Fabio Colarosa.
Am văzut și copilul. E drăguț, dar nu e al tău.
Are gura mare și șuvițe negre și lungi
Fata ar vrea să stea în locuința ta, dar momentan nu e posibil,
fiindcă Ray, băiatul trimis de tine și care a stat la mine o săptămână,
stă la tine cu Sonia, prietena mea, pe care nu știu dacă ai cunoscut-o.
Ray și Oreste nu s-au plăcut.
Dragă Michele...
Vină: întotdeauna de preferat complicității.
Puritate: cuvânt ambiguu,
folosit mai ales de cei care gândesc în termeni murdari.
Bani: Rușinea nu constă în a-i cheltui, ci în a-i avea.
Nu domnișoara. Nu e nevoie să vii aici.
Când auzi soneria, apeși butonul dictafonului de pe birou,
și scrii ceea ce dictez eu.
Dragă Michele, îți dau vestea bună că mi-am găsit o slujbă.
Mi-a găsit-o soția lui Osvaldo, Ada.
Lucrez la un editor care se numește Fabio Colarosa și este prietenul Adei.
Osvaldo zice că probabil sunt deja împreună de doi ani.
Mă uitam la ce scrii. Eu nu dictez nimic.
Vedeți sau auziți ?
Întoarceți-vă la locul dumneavoastră. Eu sunt gata.
Acum, ai închis.
Mi-ați spus să apăs când sună. Acum, n-a sunat !
- Bună ziua tuturor ! - Bună ziua !
Cum de ești aici ? N-ai spus că dai telefon ?
Sunt în trecere. Eram în apropiere și am urcat repede.
Mă duc să iau micul dejun cu Osvaldo.
Cum ți se pare fata asta ? Te-am avertizat că e cam nebună.
Eu n-am nimic împotriva nebunilor.
Dimineața duc copilul la o doamnă care mai are grijă de alți opt copii.
Și pe doamna asta cu copiii, tot Ada mi-a găsit-o.
- Trei felii de tort cu căpșuni și... - Trebuie să plătiți la casă, domnișoara.
Trei felii de tort și un suc.
O mie cinci sute.
N-ai vrea să vii cu mine la restaurant ?
Mulțumesc, dar tocmai astăzi i-am promis fiului meu că-l iau mai devreme.
În altă zi, cu plăcere.
Copilul îți seamănă. Are părul negru și drept.
Tu, în schimb, îl ai roșcat și creț.
Dar părul copiilor cade și apoi, crește altfel.
Are ochii cenușii, tu verzi,
dar se știe că și culoarea ochilor copiilor se schimbă.
Mi-ar plăcea că bebelușul să fie al tău, dar, din păcate, nu sunt sigură.
Dar să nu crezi c-am să-ți cer să-i fii tată, când te vei întoarce.
Aș fi tâmpita să-ți cer asta.
Aș fi și o ticăloasă, dat fiind că nu sunt sigură că e al tău.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Îmi dau amețeli.
Cine știe de ce începuse să picteze tablourile astea monumentale, și fără sens
- Lăsați aici portretul ăsta acolo. - Da, doamnă
În privința celorlalte, vom cere sfatul experților.
Acasă, o să iau numai portretul ăsta, pe care l-a făcut la Pieve di Cadore,
cu câteva luni înainte să ne despărțim.
La puțin timp, ne-am întors la Roma. Vara era pe sfârșite.
Pe atunci locuiam la Corso Trieste. Și într-o dimineață, am plecat.
L-am părăsit pentru întotdeauna. Am plecat cu gemenele.
Michele avea șase ani.
Uite-l ! L-am găsit !
- Ce-ai găsit ? - Romanul meu.
Era unica mea copie, corectată și bătută la mașină.
I l-am dat să-l citească acum trei ani.
A zis că l-a uitat într-un bar, în gara din Florența. Îți amintești ?
Da, am auzit asta de la el de multe ori. Se numește "Mămăligă și venin", nu ?
"Mămăligă și venin"... Intenționez să-l public.
O să-i spun lui Osvaldo. Soția lui e prietena lui Colarosa.
De dumneavoastră vorbeam. Îl cunoașteți bine pe editorul Colarosa ?
- Soția mea... - Exact.
O s-o rugăm pe soția dv, să mă recomande. N-o s-o fac de rușine, veți vedea !
Să sperăm ! Măcar o să mă ierte pentru altă recomandare
pe care i-am făcut-o.
Și care nu știu ce daune va provoca !
Nu te-ai săturat ?
M-am gândit că o să mă invitați și-atunci, am sărit peste cină.
Părinții lui Michele nu se vor ocupa de copil ?
O cunosc doar pe sora lui, Angelica.
E simpatică, mi-a promis că îmi face rost de un cărucior.
Mă obosesc să duc mereu copilul în spate !
O s-o caut pe mama lui.
Am auzit că e foarte deprimată acum, dar eu aștept.
Când va fi mai puțin deprimată, am să mă duc.
Nu vreau nimic de la ea. Nici nu știu dacă e copilul lui Michele.
Și chiar dacă ar fi, nu vreau să ne căsătorim.
Are un caracter urât.
Nu vreau să ne căsătorim, dar nu din cauză că are un caracter urât,
ci pentru că mi-e milă de el.
Vreau să mă mărit cu un bărbat care să nu-mi inspire milă niciodată,
pentru că mi-e destul de milă de mine.
Aș vrea să mă mărit cu un bărbat care să-mi provoace invidie.
Întârziem !
Nu, de ce ? Astăzi nu mai avem program. Sâmbătă avem zi scurtă.
Și atunci ?
Atunci, dacă-mi dai voie, te conduc acasă, ca să-ți văd copilul.
Cum să nu ?
- Dar copilul nu e acasă. - Atunci, vreau să-ți văd casa
E la doamna unde stă când lucrez. Iar casa nu e a mea.
Trebui să vină în timpul zilei un japonez
Dar n-a mai venit, cred că din cauza duhorii.
Japonezul ăsta mi-a dăruit chimonoul când mi-am ars tunica.
- Dar dacă vă distrează... - Mă distrează.
V-am spus că vă fac o cafea, dar e cafea instant.
N-am răbdare să fac cafea. Durează prea mult.
- E bine ? - Da.
În plus, trebuie să găsesc ceașca, fiindcă n-am decât una.
Pe care mi-a împrumutat-o o prietenă care locuia la o pensiune.
Ar trebui să-mi mai cumpăr câte ceva, dar n-am timp niciodată.
N-am timp și nu-mi place să merg cu copilul în locuri aglomerate.
E bine fără zahăr ?
Lingurița ! Uite-o aici !
Am reușit !
- Miroase urât, nu ? - Nu simt.
Am nasul mare, dar nu simt mirosurile.
Ce bine pentru dumneavoastră. Eu le simt !
Nu pe ăla ! E rupt.
Ce idee bună !
- Cum e ? - Frumos, foarte frumos !
Nu, stai ! Trebuie să-i pregătesc laptele.
Dacă te școli, îl agiți.
Dormeai așa de bine, că nu mi-a venit să te scol când m-am dus după Ciccino.
M-am dus în goană și-mi făcea plăcere să știu că ești aici.
Nu-mi place să fiu singură când amestec laptele praf.
Ar trebui să fiu obișnuită, fiindcă sunt aproape mereu singură.
Dar nu mă obișnuiesc deloc.
Dacă vrei să rămâi la cină, am o bucată de mușchi.
Putem s-o împărțim.
Sau ești ocupat ?
- Trebuie să iei cina cu Ada ? - Nu, n-am sunat-o azi.
Știi că semeni cu un pelican ?
M-am gândit la asta din clipa când te-am văzut.
Semeni leit cu un pelican.
Știu, mi s-a mai spus. Nu-mi amintesc de către cine.
- Ada ? - Nu, nu cred.
Mă duc să văd dacă nu m-am lăudat degeaba cu mușchiul.
Nu uita că la birou îmi spui "dumneavoastră" !
Scuză-mă că te-am făcut să aștepți, dar făceam dus.
Ce-i cu căruciorul ăsta ?
Să nu-mi spui că...
E pentru o fată, pentru prietena lui Michele.
Sper ca într-o zi să vină el să-l ia și să i-l ducă.
- Ești singură ? - Da.
Oreste s-a dus la Orvietto la un miting.
Iar fetița e în vizită la o prietenă, la Anzio.
- Ai un biscuit ? Doar grisine, dacă vrei.
Ceaiul e aproape gata. Îți torn ?
- Am impresia că sunt gravidă. - Da ?
Mâine o să fac un test.
Michele mi-a scris că se însoară.
- Se însoară ? Când ? - Repede.
Imediat ce primește documentele pe care trebuie să i le trimit eu.
Nu mai spune ! Michele n-o să se însoare niciodată.
N-o să aibă niciodată o familie. E homosexual !
Da, e homosexual ! N-ai înțeles că el și Osvaldo sunt amanți ?
Ce tot spui ?
Michele are o iubită și e foarte probabil că bebelușul să fie al lui.
- Iar acum se însoară !? - Fiindcă e bisexual.
Osvaldo are soție și copii. Și el e bisexual, după tine ?
Cu cine se însoară ? Cu una pe care o cunoștea ?
Nu, zice că a cunoscut-o acolo, că nu mai e tânără, e divorțată și are doi copii,
e americană, spune că nu e frumoasă, poartă ochelari, dar e foarte inteligentă.
Mai lipsea să nu fie inteligentă !
Mie nu mi-a scris nimic, mama știe ?
Nu, mi-a spus mie s-o anunț, dar oricum i-a scris lui Osvaldo.
- Și Osvaldo ? - Era foarte nervos când i-am vorbit.
Ce ți spuneam, sunt amanți.
Prostii !
Era foarte nervos, fiindcă prietenul lui Michele, Ray,
pe care l-am instalat în subsolul lui, aduce acasă tot felul de necunoscuți.
Osvaldo e nervos din cauza lui Michele.
Poți să spui ce vrei, dar relația asta dintre Michele și Osvaldo...
Chiar dacă Michele ar fi homosexual sau bisexual, e treaba lui...
Nu înțeleg de ce trebuie să-i luăm casa de la mare pe care i-a lăsat-o tata.
Trebuie să iau ceva pentru Michele. El mi-a scris să vin.
Dragă Osvaldo, în locuința mea, într-un sertar al scrinului, e un fular.
E un fular superb, din cașmir veritabil, alb cu dungi albastre,
Mi l-a dăruit tata.
Aș vrea să te duci, să-l cauți și să-l porți.
Aș fi bucuros să știu că-l ai la gât când mergi pe cheiul Tibrului,
după ce ieși din prăvălia ta.
Dragă Michele, fularul de cașmir e de negăsit.
Dar mi-am cumpărat eu un fular, nu din cașmir și fără dungi albastre.
Îl port și-mi imaginez că e al tău.
Îmi dau seama că e un surogat,
dar, de altfel noi toți trăim din surogate.
Adu înăuntru restul !
Fabio !
Sper c-aveți lapte în casă, fiindcă bebelușul trebuie să mănânce.
Și eu trebuie, dar, mai întâi, copilul.
E bun și cel de la centrala laptelui, dacă nu aveți lapte praf.
Avem lapte în casă ? Poate, apoi, domnișoară ar trebui să mănânce.
Nu avem lapte ! Cât despre cină...
Du-te, te rog, și cere niște lapte de la bar și ia un pui de la rotiserie.
Nu uita de lucrurile mele !
Unde e camera ta ?
Ce oboseala !
Nu mai pot !
Eu mă simt foarte bine cu tine.
Mai bine să locuim împreună.
- Nu ești fericit ? - Cum să nu ?
Îmi place patul ăsta !
E moale !
- Cine l-a pictat ? - Maffai.
I-ar plăcea mult lui Michele. Știi că se însoară ?
Mi-a scris din Anglia.
Mi-a scris că se însoară și că-mi va trimite 12 salopete de flori pentru copil.
De la unul din copiii logodnicei lui, care e divorțată.
Iar noi am putea să-i trimitem tabloul ăsta ca dar de nuntă.
Ce zici ?
M-am căsătorit miercuri. Bine că n-ați fost niciunul dintre voi.
Nu e că nu vreau să vă văd, dar, în privința căsătoriei, ne-am cam grăbit
fără să ne pregătim prea mult și, dacă ați fi venit, ați fi fost dezamăgiți.
Ceilalți cine sunt ?
Cred că părinții, oricum, rude apropiate.
Putea să ne trimită o fotografie mai bună decât asta.
Nu se vede absolut nimic. Doar un impermeabil negru.
Ciudat ! Sunt sigură c-am luat și scrisoarea. Unde naiba am pus-o ?
Mi s-a părut mulțumit.
Spune că soția e comunistă și lucrează la Universitate.
De aceea dimineață trebuie să se ocupe el de casă,
de copii, și chiar să spele vasele.
- Câți ani a zis că are ? - Treizeci.
Fratele tău are nevoie de o femeie mai în vârstă decât el.
Întotdeauna i-a lipsit afecțiunea maternă,
din cauza tatălui tău, care l-a luat de lângă mine de mic.
Să sperăm că vin de Paște, așa o să-i cunoaștem soția și copiii.
A propos de copii... Uită-te puțin pe birou...
Lui Filippo i s-a născut o fetiță. I-au pus numele Vanessa.
Ce proști ! Spune dacă asta e un nume pentru o fetiță ?
Îți lipsește mult Filippo, nu-i așa ? Nu era mai bine să rămâneți prieteni ?
Eu n-am mai vrut !
Am preferat așa !
Am amintiri frumoase din anii petrecuți cu Filippo.
Săptămâna viitoare l-am invitat pe editorul Colarosa la cină.
Matilda i-a sfâșiat inima în toate modurile posibile.
Îl bate la cap să-i publice romanul. Bineînțeles, am să plătesc eu.
Știai că acum este cu Mara Casteri... Castelari...
Cum se numește prietena lui Michele ?
- E lumină doar la bucătărie. - Poate c-am ajuns prea devreme.
- Se poate ? - Voi sunteți ?
- De ce ați intrat pe aici ? - E întuneric pe aleea principală.
Am înțeles motivul. Vreți să știți ce-i în meniu.
Orez, "vol-au-vent" cu ciuperci și sos alb
Numai chestii care îngrașă, cum zice Adriana.
Condu-i tu, vin imediat.
- Dra Castorelli... - Îmi pare bine.
Editorul Colarosa.
Prezentările în salon. Aici face plecăciuni bucătăreasa.
Veniți... veniți... Pe aici...
Mama !
De ce nu te scoli ? Au sosit deja !
V-am spus că nu vin să vă servesc. Mă simt rău. Mi-am dat demisia...
Dar ce ți-am zis ?
Am făcut doar o observație legată de "vol au vents".
Ați spus că era lichid.
- Bună seara. - Bună Osvaldo.
- Colarosa... - Încântat.
Dra Mara Castorelli...
- E Michele când era mic, nu ? - Da.
Ce mult vă seamănă. Are ochii dumneavoastră, verzi.
Și copilul meu vă seamănă.
Are ochii de culoare închisă, însă vă seamănă.
Păcat că n-am o fotografie de-a lui la mine,
dar, într-o zi, am să vă aduc copilul să-l vedeți.
Mi-ar face plăcere. Ce beți ?
Angelica, ocupă-te de musafirii noștri.
- Ce beți ? - Nimic, mulțumesc.
- Osvaldo ? - Nici pentru mine, mulțumesc.
Ce proastă sunt. Nu-mi mai amintesc de unde l-am luat.
- Nu sunteți din Roma, nu-i așa ? - Nu, din Novi Ligure.
Ați fost vreodată acolo ?
E un loc foarte frumos, adică nu prea.
Casa mea e foarte frumoasă.
E o vilă foarte frumoasă și foarte mare, fiindcă suntem foarte mulți.
Din rudele mele, n-au mai rămas decât un frățior, pe care-l ador.
Și draga mea bătrâna doica
Acum stau acolo verișorii mei,
fiindcă e păcat să lași o vilă atât de frumoasă nelocuită.
Oricum verii mei îmi sunt ca niște frați, toți sunt avocați.
Cum a fost și tata, e și unchiul meu, avocați celebri.
I-am spus mereu lui Michele:
"Dacă vei avea nevoie vreodată tu sau ai tăi, se-nțelege..."
Nu există alții mai buni ca ei. Și eu, dacă aș avea nevoie, tot la ei aș apela.
Câștigă toate procesele. Doamne ferește să îi ai împotriva ta !
Mătușa Matilda a spus că e gata.
A spus să veniți să m-ajutați să așez masa.
- Stai că vin acum ! - Vin și eu.
Nu e nevoie, credeți-mă.
Mi-e frig. Vreau să-mi pun haina de blană.
Ți-e frig ? - Am înghețat !
- Chiar îi este frig ? - Nu, e foarte cald. Ce idee !
Frigul nu e o idee, cel mult, un sentiment.
Eventual, o senzație.
Aduc mângâiere celor flămânzi.
- Nu fii ridicolă. E cald, scoate-o !
- Ți-e teamă că ți-o distrug ?
Luați loc !
A fost cumpărată acum cinci zile.
De fapt, n-o comandase pentru mine.
Dar eu am sosit la momentul oportun, ca s-o moștenesc.
Și eu sunt la Pascali în zilele astea.
Am fost curios să văd ce s-a publicat în '48 în Franța,
Port-Royal, Saint-Beuf.
Eu admir mult scriitorii instinctuali.
Cred că în zilele noastre, ale ecologiei, la fel cum căutăm hrană autentică,
în aceiași manieră ar trebui să favorizăm scriitorii de acest fel.
Dragă Michele, alaltăieri seară, am luat cina la mama ta.
Nu știu de ce-mi doream atât s-o cunosc pe mama ta și să-i plac.
Poate fiindcă speram să mă ajute să mă mărit cu tine.
Să fie clar, eu niciodată nu mi-am dorit să mă mărit cu tine.
Sau, poate, din disperare, doream asta, fără să știu.
Cina nu a fost amuzantă.
Stăteam cu haină de vizon dăruită de pelican cu cinci zile în urmă.
Dar, apoi, la un moment dat, m-am gândit că sunt o târfă de lux.
M-a cuprins melancolia și m-am întrebat ce caut eu acolo,
unde mă aflu, ce fel de oameni sunt ăștia,
că nu mă întreabă aproape nimic, iar când vorbesc, parcă nu mă aud.
Sunt intelectuali.
Muream să le spun că sunt niște mari dobitoci.
Vă încredințez manuscrisul meu, comoara mea, singurul exemplar.
Pune aici.
Va felicitări pentru "Mămăligă și castane".
Cartea doamnei nu se numește "Mămăligă și castane"
ci "Mămăligă și venin".
Bine, am confundat-o cu melodia aia care e așa... N-o știi ?
"Mama îmi zicea să nu mă duc la munte..."
"O să mănânci mămăligă și castane și-o să ai aciditate."
"Sărutul tău și briza mării..."
"Când o să stăm unul lângă altul, o s-avem multe să ne spunem."
Nu înțeleg ce ai cu mine. Îmi spui ce ți-am făcut ?
Nu mi-ai adresat un cuvânt toată seara, nici nu te-ai uitat la mine.
- Mă doare foarte tare capul. - Dumnezeule, mereu te doare capul !
Sărăcuțul, îi ies dinții.
Am dreptul la orele mele de somn.
Și eu am dreptul la orele mele de somn și de distracție.
N-aveți dreptul la nimic. Sunteți mama lui !
Ar fi mai bine să pleci. Te concediez !
M-ați mai concediat de nu știu câte ori.
Dar nu plec decât dacă-mi spune domnul.
Proasto !
Nu cred că pot să mai trăiesc așa.
Trebuie să luăm o dădacă.
O dădacă ?
O dădacă, da, o dădacă !
Când stăteam singură în Str. Preffeti, uneori îl lăsam să plângă.
Dar aici nu pot.
Fiindcă te doare mereu capul.
Nu cred că vreau să aduc și o dădacă în casă.
Atunci plec ! Mă duc la capătul pământului, să nu te mai văd.
Mă întorc în Liguria, la rudele mele.
Și nu mă trata ca pe o târfă de lux,
doar pentru că m-ai dăruit o haină de blană, cumpărată pentru alta.
Sunt drăguță, tânără, bună, am un copil așa frumos,
îți fac marea onoare să stau la tine,
îți cheltuiesc banii, care oricum nu-ți folosesc la nimic,
ce vrei de la mine, de fapt ?
Ești cel mai mare nenorocit ! Să știi că eu n-am nevoie de tine !
Știu unde să mă duc, fiindcă sunt de familie bună,
am rude și doică.
Dragă Michele, ți-am spus într-o scrisoare
că eu și Colarosa urma să ne căsătorim.
A fost o prostie. Prefă-te că n-ai citit așa ceva.
Nici nu i-a trecut prin cap să mă ia de nevastă
și poate că nici eu nu vreau asta.
- Amelia ! - Cine e ?
- Amelia, deschide, eu sunt. - Cine e ?
- Cine ? - Mara !
- Și ăsta ? - E al meu.
Au trecut atâția ani de când ne-am văzut !
N-am mai știut nimic de tine, nici că te-ai căsătorit.
- Nu sunt căsătorită. - Nu ești căsătorită ?
Am făcut copilul cu unul care m-a aruncat în stradă.
- Ce stradă ? - E o poveste lungă.
Ascultă-mă, Amelia...
Trebuie și rămân la tine, fiindcă n-am nici un ban, să mă duc la hotel
și sunt moartă de oboseală, am călătorit toată ziua...
Unde să stai la mine ? De ce nu te duci la verii tăi ?
Nu vreau să știe că am venit.
Ei nu știu de copil și nici fratele meu nu știe.
- Dar de ce ai venit aici ? - Nu știu.
Eram nehotărâtă dacă să vin aici sau să mă duc la prietena mea de la Trapani.
Poate că era mai bine să mă duc la Trapani. Oricum, mai am timp.
I-ai mai văzut pe verii mei ? Cum se descurcă ?
Cum să se descurce... Rău...
- E a ta ? - Bineînțeles că e a mea.
Ce frumoasă e ! O fi costând o grămadă de bani.
Vrei s-o vinzi ?
De ce ar trebui s-o vând ?
I-ai spus Ameliei că n-ai bani și ai venit aici...
La naiba ! I-am spus Ameliei să nu vă spună c-am venit.
În schimb ne-a spus, și a spus tuturor rudelor.
Noi nu putem face nimic pentru tine, deja îl ținem pe fratele tău...
- Dar dacă ne vinzi blana... - Nu !
Ăsta e nepotul tău.
Nici măcar nu te uiți la el ?
Ai puțin bun simț !
Mai gândește-te ! E frumoasă... e nouă...
Îmi place să am lucruri frumoase.
Mi-am uitat chimonoul la pelican !
A sunat de la Novi nebuna aia, Mara.
Vă roagă să-i faceți un serviciu.
Să mergeți la editorul Colarosa să luați un chimonou japonez,
pe care l-a uitat acolo, în furia plecării.
Și să îl duceți la gară, când va trece prin Roma, în drum spre Trapani.
Dar nu știe când va trece.
Și nu e sigură că dorește să meargă la Trapani.
Dragă Mara, Osvaldo a venit să ia chimonoul japonez.
Îți sunt profund recunoscător c-ai plecat.
De fapt, aceasta era dorința mea cea mai fierbinte, iar tu ai înțeles,
poate și pentru că m-am comportat astfel încât să înțelegi.
Dacă nutrești vreo dorință cât de mică de a te întoarce,
să știi că e inoportun pentru totdeauna.
Îți doresc tot binele din lume și sper să fii fericită,
admițând că există fericire.
Eu nu cred că există, dar alții cred.
Și nu se știe dacă ceilalți nu au dreptate.
Fetița cui o lăsăm ? Știi că sunt cheltuieli mari !
Mama poate să-mi achite călătoria. - De ce nu se duce ea la Michele ?
Nu înțeleg de ce vă agitați atât.
Ce s-a întâmplat ca să vă justifice comportamentul ?
Din cauza ultimei lui scrisori. De altfel ai citit-o și tu...
Tocmai fiindcă am citit-o. S-a plictisit de nevastă-sa ?
Foarte rău pentru el.
De ce s-a căsătorit, dacă abia o cunoscuse ?
Nu s-a plictisit de ea, e dezamăgit de el însuși, are o criză, se simte singur...
Îi e dor de voi și de prietenii din Roma ?
Să vină el aici și-o să-i treacă.
Nu înțeleg de ce trebuie să te duci tu la el.
Îi e dor de Mara ? Parcă a scris ceva de genul ăsta, sau mă înșel ?
A spus asta, pentru că e disperat.
Sensul e că soția lui, cu toată inteligența ei,
n-a știut să-l înțeleagă și să-l ajute
și spune că doar cu o nebună ca Mara se poate descătușa, așa cum zice el.
Adevărul e că-ți creează probleme inexistente.
Lui Michele întotdeauna i-a plăcut să fie compătimit,
să facă pe neînțelesul, pe misteriosul.
Mai grav e că nu-i nimic de înțeles.
Ți-am spus, tu fă ce vrei !
Faptul că sunt împotrivă n-are nici o importantă.
Însă du fetița la cineva,
fiindcă, săptămâna viitoare, eu sunt iar în schimbul de noapte. Ai înțeles ?
Osvaldo, unde mă cauți ?
N-ai spus că te duci la Trapani ? Ăla e trenul de Trapani !
- Ești sigur ? - Da.
Doamne ! Țineți-l, doamnă !
Ajută-mă ! Două, trei... Vin acum, mulțumesc.
- Unde-aș fi ajuns ? - Nu știu.
Știu doar că...
- Ăla e trenul de Trapani. - Ce călătorie blestemată ! Pune aici.
De ce te-ai dus la Novi ?
M-am dus acolo, fiindcă a trebuit să fug.
Eram îndrăgostită lulea de pelican, iar lui puțin îi păsa de mine. De-aia !
Și tot spuneam c-aveam o casă frumoasă, rude...
Ține-mi-l puțin, vă rog.
Tot spunându-le tuturor c-aveam o casă frumoasă,
rude minunate care mă iubesc și prieteni, am ajuns să cred și eu asta.
Dar nimic din toate astea nu era adevărat.
Puteam să mă duc direct la Trapani, cel puțin acolo aș fi avut o slujbă.
Ce slujbă ? O să fii servitoare.
La început, apoi îmi găsesc altceva.
Poate în genul celei pe care o aveam la editorul Colarosa,
înainte ca pelicanul să mă ducă să locuiesc cu el în mansarda lui.
De fapt nu te-a dus el, te-ai dus tu.
I-ai anunțat că vii ? Ai vorbit cu creată ?
Nu. Cum aș fi putut...
- Poate că nu te primesc. - Mă primesc, mă primesc.
Ea e așa de bună...
Pleacă. La revedere.
Ți-am adus ceva de mâncare.
Uneori regret că Michele a plecat și s-a căsătorit.
Nu pentru că aș fi vrut să mă căsătoresc cu el, nici pomeneală..
În plus sunt aproape sigură că nu-i al lui copilul,
însă cu Michele mă distram.
În schimb m-am îndrăgostit de un bărbat, urât, cu nasul mare...
Un pelican.
Chiar că e adevărat că te poți îndrăgosti de oricine,
oricât de caraghios ar fi, de ciudat sau de trist.
Nu săruți copilul ?
Îți place ?
- Bună, Viola. - Bună, mamă.
Ar fi fost mai bine să punem tabloul de Van Gogh.
Cum ți-a propus editorul.
Doar ca să-i dai putină satisfacție, bietul de el.
Asta mi se pare un manifest al partidului socialist.
Prostii ! Ăsta e mult mai bun decât pictura lui Van Gogh.
Și în plus, e al meu, la fel că romanul.
Dacă tu ești mulțumită...
Cum de-ai venit aici, Viola ?
Angelica ți-a trimis asta.
Ce este ?
Sunt banii pentru călătorie. Nu mai pleacă în Anglia.
- De ce nu mai pleacă ? - O să-ți explice ea. Vine mâine.
Dar sigur că știi și tu !
Un băiat italian care are o bursă de studiu la Isset
și care-l cunoaște pe Michele a sunat-o pe Angelica
și i-a spus că și-a părăsit soția și nu se știe unde a plecat.
Odată spunea că vrea să meargă la Bruges,
dar nu se știe dacă a mers acolo.
Soția lui Michele zice, după spusele acestui băiat,
că el a făcut o datorie de trei sute de lire sterline și vrea să i-o plătești tu.
Dar când s-au întâmplat toate astea ?
Nu știu, dar mi se pare absurd ca tu să-i plătești datoria.
Părerea mea e că nu trebuie să plătească nimeni.
Dar, dacă sunt datoriile lui Michele...
Așa spune nevastă-sa.
O să ne spună el.
Dar ce caută la Bruges sau în Olanda ?
Cred că o să sosească aici dintr-un moment în altul.
Mă scuzați...
Trebuie să vorbesc cu dna Lidia. Locuiește aici, nu ?
- E soția mea ! - Eu v-am întrebat dacă locuiește aici.
Urcați pe scară din stânga.
Nu pot să car tot bagajul, cu copilul în brațe.
Aduceți-mi-l dumneavoastră, când puteți.
- M-ai invitat și-am venit. - Puteai să m-anunți.
Ce se întâmplă aici ?
E Mara, prietena mea de la Roma, despre care ți-am vorbit.
- Nu. - Ba da, a venit la noi în vizită.
Nu mi-ai adus sus bagajele ?
Țineți copilul, fiindcă mă duc eu după el.
Oricum, e timpul să-l schimb.
Cine e nebună asta și de ce a venit aici ?
La naiba cu patul ăsta !
Are necazuri, sărăcuța, m-a rugat să stea la noi câteva zile,
O să ne ajute la treburi, cu copilul...
În această dimineață, la Bruges, în timpul unei demonstrații studențești,
intervenția poliției a provocat o reacție care a dus la ciocniri violente.
Pentru oprirea demonstrației, poliția belgiană a făcut uz
de grenade lacrimogene și de tunuri cu apă.
De cealaltă parte, studenții, după ce au aruncat
cu pietre scoase din caldarâm, au trecut la atac cu sticle Molotov.
- Alo ? - Alo ? Familia lui Michele Vivaldi ?
- Vorbiți engleza sau franceza ? - Doar germană.
- Vorbește în germană. - Sunteți rudă cu Michele ?
Așteptați un moment. Vă rog. Un moment.
Oreste, scuză-mă. E cineva la telefon și nu înțeleg nimic.
Telefonează de la Bruges, vorbește doar germană,
dar spune ceva despre Michele.
- Alo... - Familia lui Michele Vivaldi ?
Da, sunt cumnatul lui Michele.
- Știți unde este Michele ? - Nu știm.
O să vă spun eu. E la Spitalul Studențesc
- Ați înțeles ? - Da.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Ce ți-a spus ? Ce s-a întâmplat ?
Michele...
Dacă trebuie să fiu servitoare, atunci, se schimbă situația.
Mă plătiți !
Să fiu doică (Au pair") e altceva.
Pot să duc copii în parc, să le fac baie.
În schimb trebuie să mă scol la șapte, să-ți aduc cafeaua la pat, să fac paturile.
Să fac curat ! Ce făceai, draga mea, când nu eram eu ?
Nu înțelegi că dacă soțul meu vede că nu faci nimic, te dă afară ?
Medicul mi-a spus că sunt epuizată nervos și că trebuie să mă odihnesc.
Ca și cum aici aș duce o viață ușoară !
Orașul care nu îmi place,
cantină care nu merge de loc bine...
O grămadă de polițe de plătit...
Atunci, să mă prefac c-o duc mai rău decât tine.
Ce să zic eu care sunt singură ca un câine.
Și toți mă iau la șuturi, din toate părțile !
Am ajuns să fiu servitoare, numi place să fiu servitoare
Și cred că nimănui nu-i place !
De ce nu-mi vinzi haina de blană, care-mi place așa de mult ?
Ești nebună ? De ce ?
De ce să-ți vând haina de blană ?
E blana mea, oricum tu n-ai nici un ban, ai doar polițe, e a mea și-o păstrez !
Crezi că nu ți-o plătesc ? Ce să plătești ?
Nu vezi în ce duhoare și mizerie stați ?
Tu m-ai invitat, dar... Nu-i nimic.
Ce se întâmplă ? Fir-ar să fie !
Ce se întâmplă ?
Dă-mi-o încoace !
Nimic. Nu se întâmplă nimic.
Tot în stadiul ăsta sunteți ?
Nici n-ați pus masa și trebuie să sosească musafirii.
Ai auzit ? Du-te și pune masa !
Ciccino, de ce plângi ?
Ce ai ? De ce plângi, frumosule ? Spune-i unchiului tău.
Imbecilule, celălalt e nepotul tău. Ăsta e al ei.
Mișcă-te, ți-am pregătit farfuriile pe cărucior.
Dumnezeule, ce-ai făcut ? Serviciul nostru cel bun !
S-a rupt căruciorul.
Cum să se rupă ? Mi le plătești pe toate !
Cum să fiu eu vinovată, dacă s-a rupt căruciorul ?
Mi le plătești...
Michele
Cu el piere numele nostru. Te-ai gândit vreodată la asta ?
Măcar dacă ar fi recunoscut fiul Marei Casteli, Casorelli, cum îi zice...
Ar trebui anunțata și-ar trebui să-i trimitem niște bani.
Michele mereu ne-a rugat s-o ajutăm.
Astăzi, m-am gândit la ultima dată când l-am văzut pe Michele.
A venit să caute în toate dulapurile un covor sard,
pe care voia să-l pună pe un perete al subsolului său.
Îmi aduc aminte, fiindcă a fost ultima dată când l-am văzut și am vorbit cu el.
Cine și-ar fi închipuit ?
Doar acum îmi dau seama că era o zi fericită.
De obicei, nu recunoaștem momentele fericite în momentul în care le trăim,
ci mai târziu, când sunt doar o amintire.
- Alo ! Trapani, 7231 ? - Da.
Aș vrea să vorbesc cu dra Mara Castorelli.
Cine sunteți ? Spuneți-mi mie, fiindcă Mara e ocupată cu copiii.
Vă rog s-o chemați, am ceva important să-i spun legat de Michele.
Michele ? Cine e Michele asta ?
"Dragă Filippo, azi dimineață, răsfoind niște fotografii veci,
mi-am amintit deodată că am fost împreună la Courmayer,
cu mașina ta, după Michele,
iar tu i-ai cumpărat o șapcă verde, cu partea din spate din piele întoarsă.
Avea vreo 12 ani, era fericit, și a început să cânte în mașină.
O știe și el ?
Era un cântec pe care-l cânta tatăl lui.
Mă enerva de obicei, fiindcă-mi amintea de tatăl lui,
căruia, în acea perioadă, îi purtam ranchiună,
dar în acea zi, eram mulțumită.
Poate c-o să ți se pară stupid, dar ți-am scris această scrisoare
ca să-ți mulțumesc c-ai cântat atunci cu Michele.
Aș vrea să-ți cer un serviciu:
Dacă știi toate cuvintele acestui cântec, scrie-mi-le și trimite-mi-le prin postă.
O să ți se pară ciudat, dar ne legăm de astfel de dorințe insignifiante, ciudate,
când, în realitate, nu dorim nimic.
N-am încredere să-i las copilul. Mai bine să-l luăm cu noi.
Ai înnebunit ? Ce vacantă mai e asta ?
Iar copilul are rău de mașină. Lasă că vorbesc eu cu ea.
Mara, încetează. O să te trimit la sora mea să-ți facă o injecție.
O să-ți facă bine.
O injecție de care mi-a prescris mie medicul pentru epuizare nervoasă.
Mâine, o să-ți mai facă una și-o să fii liniștită trei zile, cât lipsim noi.
O să te liniștești, o să te odihnești, te distrezi cu copiii.
Dacă vrei, ieși cu ei în fiecare zi.
Să sperăm că va fi bine.
Cine e ?
Cine face ca pisica ?
- Cine ți-a dat cheile de la casă ? - Le-am avut întotdeauna.
Mai fă odată ca pisica. M-ai făcut să râd.
Foarte bine. Am auzit că plângi toată ziua.
Numai asta fac !
- Ai mâncat deja ? - Taci ! Copiii dorm.
- Hai să facem spaghete. - Nu.
N-am chef să gătesc. Dacă vrei, sunt astea.
Nu mai suport lasagna. De dimineață până seara, numai lasagna.
Fă-mi niște spaghete.
Nu, dragă, dacă ți-e foame, mănânci lasagna făcută de fratele tău.
- A murit tatăl copilului tău. - Nu era tatăl copilului meu.
Adică, nu cred, fiindcă nu seamănă cu el.
Seamănă mai mult cu prietenul lui, care se numea Oliviero.
Te culcai cu amândoi ?
M-am culcat.. Oi fi fost de vreo trei sau patru ori..
.. dar nici nu-mi plăcea !
Și-atunci, de ce-o făceai ?
- Da tu ce te amesteci ? - Stai...
- Cu mine nu vrei s-o faci ? - Nu.
Dacă ți-e foame, mănâncă lasagna, sunt obosită, mă duc să mă culc.
De ce nu vrei să încerci, nu spune că nu-i place !
E incomod patul ăsta. Nu avem loc amândoi.
N-avem loc ?
Uite !
- Dă-te jos de acolo ! - Lasă-mă, stai !
Cum poți să dormi într-un pat așa incomod ? Sărăcuța de tine !
Acum că stăpânii nu sunt acasă, ai putea dormi în patul mare.
Ce idee bună !
Atelierul mecanicului e închis la ora asta.
Mâine, ăl sun să vină s-o ia și să-i dea foc.
Nu mai sunt mașinile de altădată...
Nerușinata !
Uite ce face scârboasa asta !
Vino să vezi ce face nenorocita asta !
Când noi nu suntem acasă, se culcă cu fratele tău în patul nostru.
Nerușinato, ce faci aici ?
Ieși din casa asta, ieși !
Dacă nu pleacă porcul de soțul tău nu ies așa din pat !
Scoală-te, nerușinata ! Ieși !
Nu !
Ce faci aici ? Ce stai înțepenit ca un cretin ?
Ai văzut cum mă privea ăla ?
Cât scandal ! O să plec !
Credeai că mă distrez la voi ?
M-am simțit groaznic și nu m-aș întoarce pentru nimic în lume.
Uitate la ea !!
Cum ai putut face așa ceva ?
Înțeleg că ești tânără, dar, totuși..
Și încă în patul nostru...
Lângă niște suflete nevinovate.
Soțul meu n-o să ți-o ierte niciodată.
De asta chiar nu-mi pasă ! Îți jur !
- Unde o să te duci ? - La Roma, unde să mă duc ?
Sunt bogată. Mi-am vândut haina de blană.
- Cui ? - Brutăresei.
Tu voiai să mi-o plătești în rate, dar ea mi-a dat banii pe loc.
Iau puțin lapte de la tine, fiindcă azi e închis peste tot.
- Și trebuie să iau și termosul. - Ești nebună !
Ți-am mai împrumutat unul la Roma și nu mi l-ai mai adus.
L-am pierdut !
Atunci, descurcă-te. Numai pe ăsta-l mai am și nu țil dau.
Mai mult, îmi plătești toate farfuriile pe care l-ai spart.
Nu fii ridicolă ! Putea să i se întâmple oricui.
N-am făcut-o intenționat.
Termosul e al meu și nu țil dau ! Ai înțeles ?
- Știi ceva ? Vreau să te umilesc.
Îți dau banii ! Ți-i arunc în fată !
Unde te duci ?
- Ți-i arunc în fată ! - Foarte bine. Îmi ești datoare.
Tu chiar îi iei ! Nenorocita ! - Doar n-o să ți-i las ție !
"Dragă Angelica, l-am găsit pe Ermano Giustiniani, prietenul lui Michele.
Mi-a spus că Ailine și fiul ei s-au întors în America și nu le știe adresa.
Despre Ailine mi-a spus că era o femeie extrem de inteligentă, dar alcoolică.
Michele a luat-o de soție, dorind s-o ajute să renunțe la alcool.
Bineînțeles, n-a reușit.
Asta trebuie să fi fost a lui Eileen
E a lui Michele.
Recunosc eticheta de la Anticoli.
E un magazin de pe strada Vite.
Nu reușesc să aflu multe despre Michele de la acest băiat.
Fiindcă la văzut puțin și sil amintește puțin.
Tinerii din ziua de azi n-au memorie, dar, mai ales, nu și-o dezvoltă.
Și Michele era la fel.
Poate tu, mama ta și cu mine mai păstrăm amintirile.
Tu, datorită firii, eu și poate mama ta tot datorită firii
și fiindcă în viața noastră actuală nu mai e nimic care să valoreze atât de mult
că locurile și momentele pe care le-am trăit.
Vezi ce frumos ? Mama te duce cu taxiul.
Privește, Simone ! Ce zici ? Dar să nu te înveți cu asta !
Fiindcă nu va fi mereu posibil.
Uite ce frumos e ! Măcar o dată-n viață, așa o să ții minte !
Domnișoara !
Plânge bebelușul.
Și-atunci de ce-l lași singur ? Cântă-i un cântec și-o să adoarmă imediat.
Nu. Dl Osvaldo nu este.
Unde-aș putea să-l găsesc ? Trebuie să vorbesc urgent cu el.
Dl Osvaldo e plecat din Roma. Nu știu când revine.
Fiți atentă, că vă explic.
Eu vin spre Roma. - Acum ? - Da.
Dar m-am răzgândit și aș prefera să mer în altă parte.
Ar fi mai bine, fiindcă, vă repet, dl Osvaldo nu e aici.
Dl Osvaldo mi-a povestit de un văr bătrân care locuiește într-o vilă.
Nu-mi mai amintesc unde, dar vărul ăsta căuta o persoană,
care să-i administreze vila și să-i tină companie.
- Cred că la Varese. - Exact, Varese !
Puteți să-i spuneți vărului că sosesc ?
Nu mai pot aștepta, fiindcă sunt pe drum cu copilul...
O să telefonez din nou peste o oră pentru confirmare.
Vă sun peste o oră.
Mergem la Varese. Nu-mi aminteam numele.
- Varese... Tocmai în nordul Italiei. - Și ?
Știi cât costă drumul până la Varese și înapoi ?
Nici eu nu știu. Trebuie să calculez kilometrii.
Nu-ți face griji, faceți-vă calculele, dar, între timp, să mergem.
Amintiți-vă că bebelușul trebuie să mănânce pește o oră,
iar trebuie să dau un telefon.
Să oprești într-un loc decent.
Dumnezeule, dar eu trebuie să știu unde să mă duc.
Călătoresc cu taxiul, costă o grămadă de bani, sunt cu copilul...
Sunt cu șoferul care, trebuie și el să se oprească,
să mănânce, să doarmă, altfel nu reușește să meargă întruna.
Mă auziți ?
Da, dră Mara, vă aud.
Spuneți-i că am doar banii de pe haina de blană și nu-mi ajung.
Am plătit și farfuriile ! Ce-și închipuie el ?
Nu știu dacă o să mă descurc cu toate cheltuielile.
A trebuit să cumpăr și-o fâșie de cort, fiindcă aici plouă de rupe pământul.
Și mi se uda tot căruciorul
Domnul nu e la Roma și nu cred că se întoarce săptămâna asta.
Dar când se întoarce dl Osvaldo ?
Mai întâi, îmi spuneți să mă duc la Varese, apoi ziceți altceva.
Nu știu ce să vă spun, domnișoara.
Știu că pleca la un congres, dar nu știu unde sau pentru cât timp.
Domnișoară, vezi la ce sumă am ajuns ? Îți dai seama ?
Eu ți-am spus cât pot să plătesc. Nu vezi nimic în plus.
Atunci, nici un metru în plus.
Vezi aparatul de taxat. Socotelile le-am făcut împreună.
Încă nu știu unde trebuie să merg.
Eu, în schimb, știu ! Vreau să mă întorc în Sicilia.
Atunci, întoarce-te în Sicilia ! Oprește aici ! Imediat !
Nu-mi face plăcere compania ta.
Cine face meseria asta, are datoria să fie politicos.
Oprește acum ! Îmi enervați și copilul !
Oprește !
Să te ia naiba ! Încornoratule !
Vezi ? Nu ești simpatic.
Dă-mi jos bagajul.
- Și ăsta ? - Vin !
Fir-ar să fie ! Așa !
Ce faci ? Nu mă ajuți ?
Aici !
- Un moment, să verific. - Am doar atâția.
Să nu mergi pe șosea, că vă lovesc mașinile.
O să fie atenți ! Văd că e un copil !